CHARLES DARWINS "ARTERNES OPRINDELSE" -
- FRA 1859 ER BLEVET KALDT HISTORIENS STØRSTE IDE
DETTE ER HISTORIEN OM, HVORDAN DEN BLEV SKREVET
Far?
- Fortæl mig en historie. - Om hvad?
- Det ved jeg ikke. Om alt. - Alt?
Fint nok.
I Tierra del Fuego, ildens land -
- et grimt og kærlighedsløst land ved Jordens udkant -
- er der et samfund med de mest beskidte, vulgære -
- og mindst civiliserede mennesker, man kan forestille sig.
De var næsten helt nøgne og havde hår næsten helt ned til bagdelen.
De vasker aldrig hår eller hænder. Ikke engang før maden.
En dag gik kaptajn Fitzroy i land for at møde dem.
Tak.
Det er snart din tur. Vend hovedet denne vej. Fornemt.
Sid stille og vigtigst af alt: Husk at smile.
- Undskyld mig, sir. Gør det ondt? - Nej, nej.
Det er bare et lysglimt.
Far?
- Hvordan bliver lys til billeder? - De bearbejder en kobberplade...
...og kemikalierne aktiveres af lyset fra dit ansigt -
- og sølvet klæber derefter til de lyseste steder.
- Forstår du det? - Ja.
- Undskyld. - Tak.
- Så han gik i land for at møde dem... - Ja.
- Fitzroy ville tale med fuegianerne. - Nu.
Han tilbød dem øksehoveder, stof og nogle meget pæne knapper.
Den samlede værdi var nok to shilling.
Det eneste, han bad om at få i bytte, var et par overskydende børn.
Du giver mig "El Nina".
For fuegianerne var børn billige og knapper værdifulde.
Det varede ikke længe, før fuegianerne havde deres nips -
- og kaptajn Fitzroy havde sine tre børn.
Han kaldte dem Boat Memory, Jemmy Button og Fuegia Basket.
Den gode kaptajn fik dem vasket og klædt på -
- og han lærte dem de rette bordmanerer.
Boat Memory døde af kopper.
De to mindste lærte deres andagter og deres taltabeller så fint -
- at de kom i audiens hos kongen og dronningen.
Alle var enige om, at kristne værdier havde tæmmet de vildeste hjerter.
Kongen gav Jemmy en messingkikkert -
- og dronningen gav Fuegia en søndagskyse til evigt eje.
To år senere sejlede vi dem hjem med en ung missionær.
Håbet var, at de ville vise de andre vilde vejen til Gud.
Hvad tror du, der skete?
- Det virkede ikke. - Selvfølgelig virkede det ikke!
Det var en total fiasko.
Nej, nej, nej! Sagde jeg ikke, du skulle sidde stille?
- Vi er nødt til at gøre det igen. - Det må du meget undskylde.
Mr. Darwin?
Kom nu, inden maden bliver kold.
- Mr. D kommer om lidt. Vil jeg tro. - Tak, mrs. Davies.
- Har far det skidt? - Han har det altid skidt for tiden.
Nej, Franky.
Han er nok blevet smittet af hottentotterne.
Brodie sagde, Gud var vred på ham.
- Nej, hun gjorde ikke. - Jo, hun gjorde!
- Godaften. - Godaften.
Undskyld forsinkelsen.
Dagens suppe, sir.
Tak, Parslow.
Vorherre, velsign denne familie og maden, vi spiser. Amen.
Amen.
- Kommer mr. Hooker i morgen? - Ja. Ja, det er rigtigt.
Sagde han, hvad det drejede sig om?
Det er ikke det rette tidspunkt at drøfte det.
Det skulle vi måske have gjort, inden du inviterede ham.
Det er muligt, men han inviterede sig selv.
Undskyld.
Fortæl mrs. Davies, at det var dejligt.
Min mave er stadig ikke helt, som den skal være.
Undskyld mig.
- Må vi fiske? - Må vi spise stikkelsbær?
"Den 17. oktober 1858."
"Havde en dårlig nat. Maven volder stadig problemer."
"Min højre hånd rystede en smule."
"Jeg overvejer at øge laudanum med ti procent."
Vi ofrer de to tumlere. De skal skeletteres så hurtigt som muligt.
"Den selektive avl virker."
"Der er allerede mærkbare ændringer i vingestrukturen."
"Jeg er sikker på, at de specielle racer såsom kropduer og tumlere -
- stammer fra den normale klippedue."
"Naturen vælger de overlevende. Mennesket vælger efter udseende."
"Skeletteringsmetoderne skal forbedres."
"Overvejer kongevand eller calciumoxid."
Jeg skal bruge et par timer mere.
Master George, master Franky, lady Etty og master Lenny!
- Sir? - Tak.
- Ellers andet, sir? - Nej, fortsæt bare. Jeg netter mig.
Skulle du gifte dig med hans fedeste datter?
Det er rigtigt, George. Men sig det ikke til min kone.
- Kære Joseph. - Kære Emma.
Undskyld den korte varsel. Du kender vist Thomas Huxley.
- Kun af omtale. - Han ville med.
Det er løgn. Jeg har et spørgsmål til din mand og stolede ikke på Hooker.
Jaså.
- Fortæl far, at vi har gæster. - Det ved han allerede.
Kom indenfor. Du må være udmattet. En kop te?
Hooker! Og Huxley. Kom indenfor.
Før an, drenge.
Vi gendanner Linnean Society.
Bestyrelsen består af mig, Lyell, Hooker og dig, hvis du har lyst.
Hooker og jeg kan nu omsider gøre videnskab til vores profession.
Vi tager den fra landsbypræsterne og billesamlerne.
- Jeg har venner blandt dem. - Din bog fører an.
Nej. Der er ingen bog. Der er kun fragmenter...
Pjat! Jeg har læst dem, og dit argument er meget godt.
Beviset på en forvandling over millioner af år -
- fra en frit svømmende reje til et skaldyr.
Det er ikke sikkert. Jeg skal bruge mere tid.
- Mr. Darwin? - Ja?
Du er enten uærlig, eller også forstår du ikke din egen teori.
Det, der gælder for langhalse, gælder for alle dyr. Også mennesker.
Vorherre skabte ikke alle arter på under en uge.
Du har dræbt Gud.
- Du har dræbt Gud. - Eller sagt på en anden måde...
- Det er godt at være af med ham. - Charles...
- Jeg har det fint.
- Thomas! - Jeg har forstået.
Det er på tide at skrive din bog. Slå hårdt og hurtigt med din bog.
- Du taler, som om vi er i krig. - Videnskab er i krig med religion.
Når vi vinder, slipper vi for de forbandede ærkebiskopper -
- og deres trusler om evig afstraffelse.
Nej, mr. Huxley.
Vi lever i et samfund, der er bundet sammen af kirken.
En usandsynlig bark, men den flyder i det mindste. Den flyder.
Og hvad vil du?
Skal vi genopbygge det fartøj, vi sejler i?
Kom nu, Charles!
Ændrede Guds love dine fuegianere?
Var aben Jenny mindre præsentabel, fordi hun ikke var et menneske?
Vores opførsel og fysik udvikler sig efter behov.
Det er dine ord.
Derfor mister vi ad åre de dele, der ikke er nødvendige.
Såsom blindtarmen, den mandlige brystvorte -
- og gudskelov vores tro på en fuldstændig overflødig vorherre.
Mr. Hooker?
Jeg bønfalder dig. Pres ham ikke.
Ingen kan presse Charles. Han er selv lidt af en langhals.
Ja, og hvis I fjerner ham fra stenen, dør han.
Kom nu, Hooker. Det bliver snart mørkt.
- Hvad sagde hun? - At det dræber ham.
En langsom død med tanke på, hvor længe han holder på det.
Vi dør alle, hvis det varer meget længere.
Ja, efter datterens død er han ikke længere den mand, han var.
Hvornår er du færdig med de stinkende langhalse?
Jeg har jagtet dette lille krebsdyr i alle dets evolutionære former -
- over 30 millioner år.
Otte år er da ikke lang tid til at gøre det, vel?
Hvad betyder "forhale"?
Du ved vist godt, hvad det betyder, Annie.
Det betyder at udskyde ting. Hvorfor?
- Det tror mr. Hooker, at du gør. - Gør han det?
Er det på grund af mor eller det, der er i kassen?
Både og.
- Jeg burde brænde det hele. - Det kan du ikke. Jeg er med deri.
- Sikke noget pjat. Hvad mener du? - Da jeg var lille. Det sagde du.
- Nå, det. - "The Natural History of Babies".
Ja, det er rigtigt.
Du er så stærk! Du er så stærk.
Her, Annie.
- Det får hende næppe til at sove. - Du har nok ret.
Hvem er det?
Hvem er det? Er det dig?
Undskyld, min skat. Sikke en ond far, du har.
Lille skat... Sikke en ond far, du har.
Undskyld... undskyld.
"Seks uger: Gurgler. Prøver at sutte. Holder fast i min finger."
"Er opmærksom på bryst."
Og hun er musikalsk.
Jeg håber ikke, du behandler alle vores børn som abeslægtprøver -
- som en del af dine eksperimenter.
"Alle vores børn"? Vil du have flere?
- Nej, hvis det ikke lokker... - Skat, skat, skat...
Jeg vil have en hel hær af dem.
Hvad er det? Det hedder "vals".
- Pas på! Ikke for langt frem! - Kom nu, Hooker.
- Og hold jer fra vandet! - Jeg holder øje med dem. Børn!
- Hvem vil sætte ormen på krog? - Mig!
"Lidt længere fremme snuste den førende højlænding til vinden -
- og gav tegn til at stoppe."
"Han gik ned på alle fire klædt i sit skærf..."
- Se, hvad jeg fandt! - Se.
- Hvad skal jeg fodre den med? - Vi spørger pastor Innes.
Blade, vil jeg tro. Er det ikke en necrophorus humator?
- Et flot eksemplar. - Den æder råddent kød og insekter.
Vi skal have råddent kød og insekter!
Se, der er en orm!
- Hvad er det? - En ørentvist! Træd på den!
Jeg kender det udtryk. Han drømmer om dagene uden kone og familie.
Han kunne frit udforske planeten.
Jeg tænkte på, hvordan de tropiske have var fuld af levende partikler.
De omgav "The Beagle" med en lysende glød -
- og skabte en glinsende sti i natten.
Forunderligt. Så meget skønhed til så ringe gavn.
"Så ringe gavn"? De viste vej for skibet.
Godt sagt.
John, kender du til Thomas Malthus?
- Han giftede sig med sin kusine. - Som mig med min fætter.
- Ja, men jeg mente ikke... - Selvfølgelig ikke.
Thomas Malthus regnede ud -
- at hvis alle ørreder fik 100 unger gennem generationerne -
- så ville vi stå i ørreder til knæene inden for få årtier.
- Hvad ville du sige til det? - At de fleste æg ødelægges...
...eller spises, så tallene forbliver stabile.
- Det er Guds smukke plan. - Er det ikke en ødsel plan?
En masse liv, der straks dræbes.
- De tjener som føde. - Ost og agurk?
Tusinder dør, så få overlever.
Er antallet af lykkelige ikke ulige fordelt?
Det er ikke min opgave at fortolke Guds sind.
Men naturen lader til at hvile i sig selv.
Det hævdes også, at naturen er en slagmark.
Hvor var det, at jeg læste det?
- Den er god. - Godt. Skal jeg fortsætte?
Gerne.
"Han vendte snart tilbage..."
"Hvad gør jeg nu? tænkte Christian."
"Og der kom af og til flammer og røg i så store mængder -
- med gnister og grimme lyde, at Christian hævede sit sværd -
- og fandt et andet våben, bønnen."
Lad os stoppe der.
- Kysser far os ikke godnat? - Han er lidt sløj. Måske i morgen.
Det sagde du også i går.
Da Annie døde, holdt han op med at elske os.
Nej, Etty. Han er bare lidt træt. Og han har lidt travlt.
- Hvad laver du, Annie? - Jeg gør dig smuk.
Jeg skal tænke.
Hvad er du så bange for?
Det er bare en teori.
Nej, de har ret. Det ændrer alt.
Tænk, hvis alle holdt op med at tro, at Gud havde en plan for os.
Intet betød noget. Ikke kærlighed, tillid, tro, ære.
Kun brutal overlevelse.
Det ville knuse din mors hjerte.
Hjerter kan ikke knuses. Det sagde du selv.
Ånd ind, far.
Ånd ud.
- Fortæl mig en historie. - Om hvad?
Om Jenny.
- Det er sent. Jeg har ikke tid. - Vil du ikke nok?
- Hvorfor Jenny? Det er så trist. - Jeg kan godt lide triste historier.
Der var engang...
...en orangutangfamilie midt i Borneos jungle.
Deres ældste datter var den mest kærlige og mest omsorgsfulde.
Og den mest tillidsfulde af dem alle.
Hun var også den mest...
...intelligente.
Jeg ville have sagt "nysgerrige".
Glemte jeg at sige, at hun ikke altid var den mest lydige?
Da hun opdagede faren, var det for sent.
De slæbte hende til...
"Til hendes forældres store fortrydelse."
Undskyld. Til hendes forældres store fortrydelse.
Dayakkerne smed hende i et bur for at sælge hende.
De solgte hende til en handlende for småpenge -
Han fik et større bur og solgte hende til London Zoo for 300 guineas.
Hun var den første orangutang, man havde set i England.
Alle stirrede på Jenny, og Jenny stirrede tilbage.
Hun undrede sig over de underlige væsener.
Dyrepasserne vaskede hende.
Hun blev gjort præsentabel for det pæne selskab.
Det var dengang, jeg først mødte hende.
Hvad er det, Jenny?
Kom nu...
Bravo!
Da jeg måtte sige farvel, blev hun ked af det og nægtede at give hånd.
Til sidst tog hun min hånd, men først efter et umuligt løfte fra mig.
At jeg snart ville besøge hende igen.
Fortæl om, hvordan hun blev syg og døde.
- Hvorfor vil du høre det? - Det får mig til at græde.
Huxley mener, at jeg skal skrive den færdig.
Han siger, det handler om moralsk styrke.
- Eller min mangel på samme. - Fortalte du ham om dit helbred?
Hans teori er, at jeg gør mig selv syg ved at holde igen.
Jeg bør prikke hul på hylden.
Det er godt, han ikke længere er kirurg.
Jeg mener, han har ret.
Bid i det sure æble. Det handler om hurtighed.
Det er klaret på få måneder.
Det er ikke bare måneder...
...eller år og årtier, der bekymrer mig, Charles.
Tænker du virkelig så lidt på din udødelige sjæl?
Charles, tænker du på, at du måske aldrig kommer i Himlen -
- og at vi måske adskilles for evigt?
Selvfølgelig gør jeg det.
Hvorfor tror du, jeg har tøvet så længe?
Jeg er en arbejderbi.
Jeg er videnskabsmand, men tør ikke studere af frygt for at se -
- hvad der allerede er klar som dagen for mig.
Er det ikke tortur nok?
Du er i krig med Gud, Charles.
Vi ved begge, at du ikke kan vinde den krig.
- Giv mig bolden! - Nej, du snød. Du snød.
Etty!
Etty, Etty, Etty!
- Har du aldrig været gift, Brodie? - Mig? Nej.
Han tog til Australien. Der røg min chance.
Jeg vil ikke giftes.
- Jeg ved, hvordan mænd giver os børn. - Det håber jeg ikke, Annie Darwin!
Sid ned og kig på stenen. Den kan føre os tilbage gennem tiden.
Kan I se mudderlagene? De kom hertil med stille bølger.
Men de dramatiske aflejringer fortæller om enorme storme.
Storme, der kom for millioner af år siden -
- da tante Sarah var en lille pige, og Down var fuld af dinosaurer.
- Hvad er en dinosaur? - Det er et krybdyr...
- Professor Owen opfandt dem. - Han opfandt dem ikke ligefrem.
- De var ikke ægte. - Jo!
- Annie, tag noget tøj på. Du fryser. - Se! En pigget stjernefisk!
Sig det ikke! Marthasterias Glacialis. Se!
Glacialis.
Jeg er fuegianer!
Jeg laver kagecreme!
- Han fortalte mig det! - Det er urimeligt over for børnene...
...at han fylder hende med de ideer.
Far sagde det! Det gjorde han. Han sagde det!
- Hvad er der sket? - Ikke noget.
- Hvad er der sket med dine knæ? - Pastor Innes skældte hende ud.
- Ja, men hvad med hendes knæ? - Jeg skulle knæle på stensalt.
- Hvorfor? - Jeg sagde, der var dinosaurer.
- Du fandt dem med professor Owen! - Find noget til hende i køkkenet.
Hvor er min jakke?
Hun fik kun mærkerne, fordi hun var stædig.
- Hun modsagde ham konstant. - Hør dig selv! Emma?
Hvor vover han at torturere vores børn for sandheden?
- Det er ikke hans sandhed. - Jeg er ligeglad!
Skal vores børn være revolutionære som niårige?
Han lærer dem at benægte deres egne fornemmelser.
Ikke mere end jeg. Det er vores forfædres instruktioner.
Det er det, hele landsbyen tror.
Charles, pastor Innes er en god ven og nabo.
Vær sød ikke at gå op imod ham.
Jeg bønfalder dig.
For dig.
Ikke for ham.
Lad os alle bede.
Herre, vi ved, at verden er styret af din plan.
Det gælder selv det mindste væsen -
- så ikke engang en spurv dør uden din velsignelse.
Lær os, at uheld, sygdom og død -
- alle de prøvelser og ting, vi klager over dagligt -
- er for vores eget bedste.
Giv os ikke et ligegyldigt univers -
- men i stedet reglerne fra en vis og kærlig forælder.
Lær os dette i dit navn, Herre.
- Amen. - Amen.
Dagens lektie er fra Første Mosebog, kapitel et, vers 26-30.
- Undskyld. - "Og Gud sagde:"
"Lad os skabe mennesker i vort billede, så de ligner os."
"De skal herske over havets fisk, himlens fugle, kvæget -
- alle de vilde dyr og alle krybdyr, der kryber på jorden."
"Kære Emma. Du sagde, jeg var i krig med Gud."
"Men det er ikke så dramatisk som krig."
"Bare en stille strid med mig selv fordelt over 1.000 eftermiddage."
"Tabet af troen er en langsom proces -
- ligesom skabelsen af nye kontinenter."
"Hvad kan jeg sige? Ud over, at processen nu er fuldendt."
- Hvad kigger vi på? - Kan du se kaninen?
Sid stille.
Få den til at stoppe. Få den til at stoppe. Hurtigt!
- Etty? - Få den til at stoppe!
- Lille skat... Min lille pige... - Det er uretfærdigt!
- Det er uretfærdigt. - Undskyld.
- Det er uretfærdigt. - Det er uretfærdigt.
Etty? Sådan er det bare.
Ræven skal æde kaninen.
Ellers dør rævens unger.
Det er tingenes balance.
Kom nu, lille and, lad os se et smil.
"Kære Hooker."
"Jeg har omsider truffet en beslutning."
"Jeg skylder mine børn at følge min egen overbevisning."
"Min titel bliver "Arternes Oprindelse" -
- og jeg holder Gud ude af den."
"Men han vil uden tvivl se den som et personligt angreb."
"Intet er lettere end at erkende livets kamp -
- eller sværere end konstant at være opmærksom på dette."
"Jeg vil i det første kapitel fokusere på variationerne i husdyr -
- hvor vi ser omfanget af menneskets evne til at skabe små variationer."
"Jeg beskriver derefter, hvordan naturlig udvælgelse udrydder -
- de underudviklede livsformer."
- Charles? - Ja?
Hvad laver Lewis?
Han laver et vandtårn som det, de har i Malvern.
Det går ikke godt med at skrive, så jeg ville prøve en vandkur.
Du er stadig vred på mig.
Jeg kan mærke det, når du spiller.
Ikke vred. Bedrøvet.
Træk!
"Naturens ansigt kan sammenlignes med en vigende overflade -
- med 10.000 tætpakkede, skarpe kiler -
- der hamres indad med konstante slag. Først en kile og så en anden..."
"...kan ikke helt forstå begrebet "100 millioner år"."
"Den kan ikke kapere den fulde virkning af mange små variationer."
"Vi glemmer, hvor ofte sangerne eller deres æg eller unger -
- knuses af fugle og rovdyr."
"Så gennem titusinder af generationer -
- akkumuleres de små variationer og bliver ekstreme."
"Organer skifter funktion."
"Kvindens kønsorgan bliver en cementkirtel."
"Lemmer bliver blinde følere eller falder helt af."
"Det engang frit svømmende væsen er nu limet med hovedet til en sten -
- mens det famler i blinde efter føde."
- Hvorfor er det godt at svede? - Det fjerner giften i blodet.
- Jeg troede ikke, du troede på synd. - Det gør jeg ikke.
Ikke som pastor Innes fortolker det.
Hvorfor frygter du så at komme i helvede?
- Det gør jeg ikke. - Jo, du mener, du fortjener det.
Nej, selvfølgelig gør jeg ikke det. Hvorfor tror du dog det?
Du mener, at du aldrig burde have fået mig.
Du godeste...
Jeg skal ikke høre på det vrøvl. Du er bare ondskabsfuld.
Pigen er blevet vanvittig.
Derfor taler du ikke med mor.
Så er det nok. Jeg taler med hende.
- Ikke om mig. - Hvorfor skal alt handle om dig?
- Det taler du ikke med hende om. - Hvad?
Om hvordan du føler dig ansvarlig.
Kom ud herfra.
Ud herfra.
- Gå ud. - Du sagde, ærlighed var vigtigst!
Er du uærlig, kommer jeg ikke tilbage. Det fortjener du!
Gå ud. Gå ud.
Gå ud!
- Du har haft det skidt i månedsvis. - Det skal nok gå.
- Vil du tale med John Innes? - Om hvad?
- Det, der plager dig. - Er han nu vores læge?
Ja. Sjælens læge.
Tal med ham som din ven. I var så gode venner.
Jeg tror, han kan hjælpe dig.
Mr. Darwin?
Jeg smutter imellem. Mr. Darwin?
- Jeg fortalte mr. Goodman om din avl. - Glimrende.
Mr. Goodman er Sydenglands førende dueentusiast.
Han kan fortælle om næb og fjerdragter gennem fire generationer.
- Hvad er din hemmelighed? - Jeg indavler dem.
Brødre og søstre, fætre og kusiner. Det er den hurtigste måde.
De kan selvfølgelig svækkes -
- men en fin herre som Dem har nok råd til at miste et par stykker.
Du skal have masser af hvile, unge dame.
- Hold hende varm. - Tak, doktor.
- Farvel, Annie, - Farvel.
Hvis vi slipper dem fri på stranden, må vi acceptere konsekvenserne, ikke?
- Øg calomel til to... - Nej, jeg vil ikke give hende mere.
- Hvorfor ikke? - Hun har ikke fået det bedre.
Det er kun kviksølvklorid. Jeg har ofte udskrevet...
Ikke til mine børn.
Hvis hun ville gå med til en blodladning, Charles...
Nej.
- Jeg skriver til doktor Gully. - Hydroterapeuten?
- Hans behandling er meget effektiv. - Selv om den er ulogisk?
- Logik er ikke alt, Henry. - Åbenbart ikke.
- Jeg finder selv ud. Farvel. - Farvel.
- Hun skal behandles i Malvern. - Hun har det bedre her.
Hun har brug for sin familie. Hun har brug for kærlighed og hvile.
Hun skal nok blive rask.
En uge mere.
- Vi passer hende i en uge mere. - Tak.
Far!
Der er post, sir. Det her er fra Krydderiøerne.
Charles?
Der er du, gamle ven.
- Må jeg sidde her? - Ja. Ja, selvfølgelig.
Mrs. Darwin har fortalt mig om den bog, du skriver.
- Nej, ikke længere. Heldigvis. - Har du skrevet den færdig?
Den blev skrevet færdig for mig. En mr. Alfred Russel Wallace -
- er nået til næsten samme synspunkt, der står beskrevet...
...på bare 20 sider.
Det er kortfattet.
Jeg havde skrevet 250 og var gået i stå, så...
...efter at have spildt 20 år på projektet er jeg nu fri for det.
Tja...
Herrens veje er uransagelige.
Ja, det er de, ikke?
Jeg bemærkede forleden, hvordan han gavmildt har udstyret os -
- med ikke en, men hele 900 arter af tarm-orm.
Alle med hver deres unikke måde at infiltrere slimhinden på -
- på vej ind i blodbanen.
Og den kærlighed, han viser over for sommerfugle -
- ved at opfinde en hveps, der lægger æg i levende larver.
Som sagt er det ikke vores opgave at tolke hans handlinger.
Nej, det overlader vi til mr. Wallace.
Skal jeg råde ham til at blive i udlandet?
Hvis han lufter sine ideer her, skal han måske knæle på stensalt.
Jeg har altid sat pris på vores venskab.
Jeg betragtede dig indtil nu som en -
- med hvem man kunne være uenig uden at føle fjendskab.
Desværre er den følelse ikke længere gengældt.
Hvad?
Wallace kom mig i forkøbet. Hvad har jeg gjort? Hvad?
Hvordan kan du være vred på mig?
Annie?
Annie? Annie! Kom her!
Kom tilbage med det samme!
Jeg er din far. Kom så tilbage!
Hvad? Hvad har jeg gjort?
Hvad har jeg gjort mod dig?
Annie, kom her! Kom tilbage...
Hvad har jeg gjort mod dig? Vær nu sød...
Kom så her! Annie! Kom her!
Smid dem væk.
Smid dem alle væk.
Ud!
Kom så!
Ud! Forsvind!
Mr. Darwin... Mr. Darwin...
Mr. Darwin...
Jeg får Lewis til at pille det ned.
Jeg sender bud efter doktor Holland.
I guder, nej...
For pokker... Forbandet være det hele.
Mr. Darwin?
Jeg har brug for hjælp her!
Jeg tror også, at far dør.
Goddag, Hooker.
Du snakker stadig? Vi hørte, at du havde fået et slagtilfælde.
Dine fjender fester i Athenaeum.
Jeg har ingen fjender.
- Er det Wallaces brev? - Ja.
Han har 20 sider. Du har en hel bog. Eller en halv. Jeg vil have resten.
- Har du talt med Huxley? - Nej, ellers ville han være her selv.
- Kom så op. - Jeg kan ikke.
- Jeg kan ikke magte det. - Vrøvl.
Du har altid været syg.
Der er slemme perioder, men det har intet at gøre med din sjæl.
- Du skal i behandling. - Jeg kan ikke.
Du har fjender, og halvdelen af nationen så dig gerne brænde -
- men du har også venner, og vi kæmper alle den samme kamp.
Og vi kan vinde i vores livstid. Vi skal vinde.
Tag til Malvern og få din vandkur og kom så tilbage og vind for os.
- Hun er næsten klar. - Tak, Christopher. Flyt dem.
- Jeg vil med. Der er ikke langt. - Og hvis nu du føder før tiden?
- De har læger. - Bliv her hos børnene.
- De har også brug for deres far. - Jeg kan kun tænke på Annie nu.
- Pak hende godt ind. - Godt.
Tak, tak.
- Kom så, lille frø. - Det er til Annie på turen.
Du ser mor, når du er rask igen. Brodie, stig ind. Sig farvel.
- Stig ind. - Jeg vil ikke sige farvel!
- Sig nu farvel. - Nej, jeg tager med. Vent på mig!
Kør! Kør nu!
Mr. Darwin, gamle ven!
Det er længe siden. Jeg har ikke set dig siden...
Hvad har vi nu her?
Tungen.
Op med skjorten. Lad mig mærke din lever.
Op igen.
Hektisk puls, ru tunge og øm og hævet lever.
Og du har selvsagt trænet hjernen i alle Guds tildelte timer.
- Jeg har skrevet en bog. - Der er allerede for mange af dem.
- Sover du? - Dårligt.
Og du tager sikkert ikke din svaleurt?
Jeg fik min tømrer til at bygge et vandtårn. Det virker ikke mere.
Din tømrer er ikke hydroterapeut! Hvad tænkte du dog på?
- Jeg følte mig døende. - Det vil vi ikke høre her.
Et godt rygradsskrub. En kold skylle dagligt klokken syv morgen.
Og svedeture ved lampen.
Intet rødt kød, ingen læsning eller mentale forstyrrelser.
Vi får hurtigt dig på højkant igen.
Far? Jeg har det vist bedre nu. Helt ærligt.
Far!
Sir, jeg knæler foran dig i ydmyghed.
Hvis du kan redde hende, Gud -
- vil jeg tro på dig i resten af mine dage.
Tag mig, hvis du vil have en, men ikke hende.
Hun er nemlig en god, lille pige.
Jeg spørger om dette i vores børns og alle børns navn.
Tak.
Amen.
Hvad forbinder du mest symptomerne med?
At spise? Voldsomme følelser? Fysiske anstrengelser?
En speciel handling?
- Er minder en handling? - Minder om hvad?
- Min datter. - Selvfølgelig.
Du må acceptere, at der ikke var mere at gøre.
Min kære ven, hun er i Himlen.
Ja, det tror min kone.
- Det giver hende stor trøst. - Men ikke dig?
- Hun og jeg har delte meninger. - Har I altid haft det?
Nej.
Kun siden Annies død.
- Jeg var ked af at høre om Annie. - Hvor er hun?
- I kapellet. - Tak.
Siden da har hun søgt tilflugt i religion og jeg i videnskab.
Har delingen påvirket det ægteskabelige forhold?
Det eksisterer ikke længere. Ikke nævneværdigt.
- Det er måske det bedste. - Hvad mener du?
Vores sidste barn...
...Charlie...
...overlevede næsten ikke spædbarnsstadiet.
- Kender du til De Quinceys værker? - Ja, jeg har læst hans bøger.
Han siger mig intet.
Han hævder, at visse tanker kan hvile i vores sind uden vores vidende.
De kan så vise sig som bylder og besvimelser.
Og spøgelser.
Det er muligt.
Er Annie ikke begravet her i Malvern?
- Jo. - Har du besøgt gravstedet endnu?
Jeg vil ikke tale om det. Der er ingen sammenhæng.
- Det tror jeg. - Det er dit synspunkt.
- Jeg føler mig helbredt. - Det tror jeg ikke.
Jeg tror ikke, du er helbredt endnu.
- Besidder du tro? - Hvad?
Du siger, at religion ikke trøster. Men besidder du tro?
Indtil det er tilfældet, vil intet vand i verden kunne helbrede dig.
Annie?
Annie!
Hallo?
- Godaften. - Godaften.
- Mr. Darwin. Jeg har boet her før. - Værelse 12, ikke?
Ja.
Jeg skal kun bruge ti minutter.
Første etage. Sidste værelse på højre hånd.
Ja, det husker jeg godt. Tak.
Jeg har cremen. Mangler hun andet?
- Nej, det er fint. - Godt.
Godt, lille ven...
Sådan.
Godt...
Vi smører det på.
- Er det bedre? - Ja.
"Kære Emma. Du bør vide, hvordan dagene forløber."
"Doktor Gullys behandling begynder omsider at virke."
"Jeg skriver igen i morgen..."
"Lægen kom i dag for at fjerne Annies vandt fra lungerne."
"Det gjorde ikke ondt og lod til at lette gevaldigt."
"Jeg spurgte, om hun var i umiddelbar livsfare -
- men han mener, at hun er over det værste."
"Min Emma, Annie gjorde fremskridt i går."
"Jeg var kortvarigt lykkelig, men nu har vores kære barn fået det værre."
"Det seneste angreb virkede først ubetydeligt -
- men udviklede sig hurtigt til en rædselsfuld feber."
"Hun taler meget, men det giver sjældent meget mening."
"Meget af det, hun siger, giver ingen mening fra hendes stakkels mund."
"Vi vaskede hende med vand og eddike og smurte hende ind."
"Gully mener, at vores barn er i fare."
- Er det bedre, min skat? - Vidunderligt dejligt.
Jeg laver kagecreme.
"Min elskede Emma, jeg savner dig. Mere nu end nogensinde."
"Jeg tænker ofte på de blikke, Annie giver dig."
"Du er altid blid og trøster hende ved alle givne lejligheder."
"Det rædselsfulde skift mellem håb og intet håb tærer på sjælen."
"Jeg er bange for, at vi må forberede os på det værste."
Fortæl mig om Jenny.
- Hvad om Jenny? - Om hvordan hun dør.
Kom nu, far. Jeg kan godt lide det.
Dyrepasseren fortalte det således:
Da hun var meget syg med lungebetændelse og lå meget stille...
...prøvede han at fodre hende med en ske.
Men hun rystede på hovedet og så på ham, som om hun ville sige -
- "Det er meget sødt af dig".
"Vi er nået over det punkt nu."
Dyrepasseren blev rørt over den lille abes mildhed.
Da han trøstede hende, førte hun armene op omkring hans hals.
Hun kiggede ham i øjnene på meget menneskelig vis.
Så lagde hun hovedet op mod ham...
...og døde.
Undskyld. Jeg ville ikke forskrække dig.
- Tag jakken af. Du er gennemblødt. - Vi skal have snakket.
Jeg tog tilbage til Worcester Road.
Jeg så Annie.
Det gør ondt. Jeg vil ikke høre det.
- Det er godt, du har det bedre. - Emma, du er nødt til at lytte.
Jeg forstår det fuldt ud. Du tror, jeg er døv og blind.
Du har levet med hende. Hun er mere virkelig for dig, end vi er.
- Hun er død, Charles. - Det ved jeg godt.
Hun er død!
Hvad er der galt med dig? Hvorfor kan du ikke lade hende hvile i graven?
Du vil holde hende i live. Dansende på en sky.
- Jeg vil ikke høre det! - Med snehvide vinger.
Var hendes død sådan for dig? Blottet for mørke?
- Gå væk! - Der er en afgrund mellem os!
Vi er som overlevende fra et skibsforlis.
Ja, på grund af dig! Du har ødelagt alt!
- Hvordan? - Med dine onde teorier!
Med sandheden, Emma! Kun med sandheden!
Åbn døren! Åbn døren!
Åbn døren! Åbn den!
- Hvad forventer du af mig? - At vi er ærlige.
- Om hvad? - Om den mistanke, du har.
- Om hvad? - At jeg dræbte hende.
- Det har jeg aldrig sagt. - Men du tænker det. Sig det.
Sig alt det, der følger.
Jeg skulle have holdt hende varm på stranden.
Jeg skulle ikke være taget til Malvern uden dig.
Jeg skulle have ventet på dig.
Det er dine tanker, Charles.
Det er ikke mine.
Jeg var også på stranden.
Og jeg lod dig tage af sted.
Jeg vidste, da du tog til Malvern...
...at jeg aldrig ville se hende igen.
Og jeg hadede dig.
Jeg hadede dig, fordi du tog hende med, Charles.
Men jeg var hendes mor.
Hvad tænkte jeg på?
Jeg kunne have insisteret.
Jeg skulle være fulgt med.
Jeg lod hende tage af sted.
Det er sandheden.
Og mere end noget andet...
...har jeg...
...hadet mig selv.
Måske...
Måske skulle vi aldrig have giftet os med hinanden.
Vi var for nært beslægtede.
Ved du hvad, Emma?
Jeg troede, vi skabte det perfekte barn.
Men vi gav hende måske i stedet den svaghed, der dræbte hende.
Jeg...
...var bare så opsat på at være sammen med dig.
Kendsgerningen er...
...med alt, hvad jeg ved nu...
...at jeg ville gifte mig med dig igen i morgen, min elskede.
"Slægtskabet for alle skabninger af samme klasse -
- repræsenteres nogle gange af et stort træ."
"De grønne og blomstrende grene repræsenterer eksisterende arter."
"De tidligere producerede er den lange række af uddøde arter."
"Jeg tror, det samme gælder for Livets Træ -
- der fylder jordskorpen med døde og knækkede grene, mens det dækker..."
"At knoglestrukturen har været den samme i menneskets hånd -
- flagermusens vinge, marsvinets finne og hestens ben -
- forklarer straks afstamningsteorien med langsom og..."
"Det er interessant at studere en overgroet jordvold -
- klædt i mangfoldige planter med syngende fugle på buskene -
- med diverse insekter svirrende omkring og orme i den fugtige jord."
"De kunstfærdigt fremstillede former -
- er så forskelligartede og afhængige af hinanden på så kompleks vis -
- og er skabt af lovene omkring os."
"...der bevægede sig over min brystkasse og næsten op til hagen."
"Jeg kiggede nedad og bævede..."
- Hej. - Hej.
Jeg tænkte, at jeg måske kunne tage over...
Godt...
Hvor var I?
"Det var et menneske på mindre end 15 centimeter..."
Ikke bogen.
Må vi ikke få en rigtig historie?
Ligesom du gjorde med Annie.
Godt, lad mig tænke...
- Har jeg fortalt om gauchoerne? - Ja.
- Ja.
Eller da skibet blev ramt af St. Elmo's Fire?
Mit forsøg på at bestige Andesbjergene?
Jordskælv? Flodbølger? Er det rigtigt? Har jeg det?
Ja.
Jeg har vist fortalt jer det hele.
Men jeg har vist aldrig fortalt jer -
- om Punto Altas store dovendyr.
- Nej. - Godt...
For mange millioner år siden i et frugtbart og grønt land -
- som vi nu kalder Argentina -
- levede der et pattedyr...
...levede der et pattedyr på størrelse med en elefant -
- og så langsom som en meget langsom snegl.
Han levede et lykkeligt liv, mens han fulgte de skiftende årstider.
Jeg er færdig.
- Det er op til dig. - Hvad?
Hvad der skal ske med den.
Gud skal have en på sin side -
- og jeg vil hellere have, at det er dig end Innes.
Og hvis jeg mener, den skal destrueres?
Du må gøre, hvad du finder rigtigt.
Læs den først.
ARTERNES OPRINDELSE
Emma?
Du sagde, det var op til mig.
Emma, hvor skal du hen?
Til "Forlaget John Murray".
Er det rigtigt?
Ja.
Og så...
...har du omsider fået gjort mig medskyldig.
Må Gud tilgive os begge to.
- Godmorgen, Jim. - Godmorgen. Er den til mig?
Ja, det er den.
"Fra naturens krig, fra hungersnød og død -
- følger produktionen af det bedste, vi kan opnå, de højere dyr."
"Det er et storslået livssyn -
- at planeten har roteret videre i takt med tyngdeloven -
- fra den mest enkle begyndelse til -
- de uendelige former, smukke og vidunderlige -
- der har været og er ved at blive udviklet."
CHARLES DARWINS "ARTERNES OPRINDELSE" -
- BLEV UDSOLGT PÅ UDGIVELSESDAGEN
CHARLES OG EMMA VAR GIFT INDTIL HANS DØD SOM 75-ÅRIG
HAN FIK EN KRISTEN BEGRAVELSE I WESTMINSTER ABBEY
BASERET PÅ RANDAL KEYNES' BOG "ANNIE'S BOX"
Claus Christophersen www.broadcasttext.com